SØRØYA NEW ZEALAND
SOMMEREN 1882
I natt drømte jeg at jeg kunne skyte sånn som deg.
-Det er en god ferdighet å ha. -Den er bare så tung. Unnskyld...
De lager dem lettere nå. Jeg skal skaffe et til deg.
Nå...
-Klem på avtrekkeren. Gjør det, Charlotte. -Jeg gjør det.
-Du må klemme hardere -Men jeg gjør jo det.
-Jeg fyrte av i det minste. -Du skulle sikte på boksene.
-Du må forberede deg på livet her. -Jeg er forberedt. Jeg trakk av.
Betty, jeg hater våpen.
-En kopp med søt te, frue? -Ja, takk.
Takk. Betty, når en dame svetter bruker hun et lommetørkle.
Takk, frue.
Han sa, "Hvorfor ble ikke Jesus født på New Zealand?"
Da sa han andre, "Fordi de ikke kunne finn tre vise menn og en jomfru."
-Charlotte, har du funnet deg til rette? -Hun har det utmerket.
Det tar tid. Det er en vakker øy, men den er bare...
-Annerledes. -Oxfordshire, ikke sant?
-Men født i London. -Det kan ødelegge enhver.
Min kone vet hva gården betyr for meg. Jeg har ventet lenge.
-Drømmen har blitt oppfylt. -Mannen min kan overtale meg til alt.
Du blir vant til det snart. Det gjorde i hvert fall vi.
-Jeg trodde at en weta var en katt. -Hva er det?
-For ikke å snakke om de innfødte... -De ser bare skremmende ut.
Hvis de ser ut som de kan spise deg, så kan de nok det.
Charlotte trenger ikke å bekymre seg. Hun har ikke mye kjøtt på beina.
Hvor langt på vei er du?
-Blir huset klart før barnet er født? -Det er planen.
Så det blir bare oss tre og ingen arbeidere?
Hei der, mitt vakre barn.
Kan ikke du bli der inne litt til, og ha det varmt og godt,
til vi får på taket? Så kan du ta for deg av huset.
Hva med det?
David!
-David! -Jeg kommer!
TRE MÅNEDER SENERE
Slipp våpenet!
-Gå bort dit! -Kjære, vær rolig.
-Arthur! -Frue, still deg der.
-Ikke gjør sønnen min vondt. -Unna.
Kjære Arthur...
-Ta safen nå. -Vi har ikke noen safe.
Vær så snill, jeg ber dere...
Hvorfor gjør du dette etter at jeg hjalp deg?
Alt oppi.
-Jeg ga deg jobb da du trengte det. -Alt!
Det er alt.
-Tak over hodet... -Maten fra ovnen vår. Hold kjeft!
Gå tilbake til senga! Til senga.
Hvis en av dere forlater rommet blir sønnen deres markmat. Er det forstått?
Charlotte...
-Så han jobbet for dere? -Hvorfor spør du de samme spørsmålene?
Mannen min tok inn løsarbeidere. Han hjalp dem som var villige til å jobbe.
Så, ja. Han kjente ham. Alle kjente ham.
-Finner dere sønnen min? -Det er...
Det er et stort område, Mrs. Lockton, men gjør vårt beste.
Hvis mannen min kjente ham, så kjente du ham også.
Jeg så at du var venn med alle.
-Jeg var ikke det. -De var vennene dine.
Jeg ønsket dem bare velkommen, som Mr. Lockton ba om.
-Si meg hvem det var. -Frue...
Se på meg!
-Si meg hvem det var! -Jeg så dem ikke på nært hold.
-Pakk veskene dine. Med en gang! -Frue, vær så snill.
Frue, det har gått tre måneder.
-Vi beklager, men vi har lett overalt. -Vi har finkjemmet hele området.
Mitt råd til deg
er at det er på tide å gå videre nå.
Mrs. Lockton? Fra postkontoret.
-Rytter, vent! -Frue?
"Sønnen din lever og har det bra. Hvis du vil se ham igjen"
"sett inn 500 pund i Bank of New Zealand til en konto i din manns navn."
"Sporer du pengene eller går til politiet, får du aldri se sønnen din igjen."
-Når kom det? -For tre dager siden.
-Fra hvor? -Gi meg konvolutten, frue.
Corktown, en halv dagstur unna.
-Hvordan kommer jeg dit? -Det går et tog fra Little Hills.
-Reiser du alene? -Ja, og så snart jeg kan.
-Unnskyld, hvor er postkontoret? -Der borte.
-Kan jeg hjelpe deg? -Dette ble postlagt her.
Ja, det stemmer nok.
-Kom det herfra? -Jeg er ikke så sikker, frue.
-Det kan ha kommet fra et annet sted? -Ja, det kan det.
-Hvor da? -Aner ikke. Dette er endestasjonen.
Bortenfor åsene er folk spredt i alle retninger.
Beklager at jeg ikke kan være til mer hjelp.
Hvor finner jeg Bank of New Zealand?
Du ser på den. Det nærmeste du kommer så langt fra Nelson.
-Har du en konto i navnet Lockton? -Lockton.
Lockton.
Det ser ut som jeg endelig kan hjelpe deg i dag.
Goldtown Hotel? Er alle de kontoene der?
Ja, gravepenger. De blir oppbevart på hotellet før de blir sendt til banken.
-Kan jeg komme dit herfra? -Hvis du vil reise i en uke eller mer.
Den eneste veien går gjennom fjellene. Mange gærninger søker lykken der.
Og mange som vil hjem igjen, utsultet.
Men jeg kan komme meg dit?
Spør fraulein. Hun vet når et selskap er på vei dit.
På andre siden av gata der.
Det er ingen reise for en dame, frøken.
Hvis jeg får si det.
Vi valgte feil tid å dra. Fint for meg, lille frøken.
Vi ses senere. Jeg betaler dobbelt hvis du har på deg den søte lua.
Jeg ser etter fraulein.
-Jobber du? -Nei. Er du fraulein?
Nei. Bli med meg
Nei, vent.
-Noen herrer skal visst til Goldtown. -Herrer? De er ikke her.
-Er du en gullgraver? -Nei.
Da kan du bare være en ting til.
Og i så fall må du og jeg inngå en avtale.
Ingen kvinne tjener penger der uten en avtale med meg.
Jeg er verken gullgraver eller noe annet. Jeg har mine grunner for å dra dit.
-Ti pund. -For å komme til Goldtown?
Bully!
Si til Bully hvor du skal.
Unnskyld meg?
-Fraulein sa at du skal til Goldtown. -Ja, i morgen tidlig.
Med forsyninger. Jenter også.
-Jeg vil være med. -Vil du det?
-Jeg betalte henne for å komme dit. -Det gjorde du ikke.
Du betalte fraulein...
...for å komme til meg.
For å komme til Goldtown ...
Kan du gjøre det?
Eller det der?
Nei.
Nei, det kan jeg ikke.
Men...
...jeg kan gjøre dette.
Femti.
Du bør ikke vise frem smykkene på et sted som dette.
-Og du har akkurat blitt robbet. -Ikke hvis du tar meg med til Goldtown.
-Så du blir med? -Det var avtalen.
Så du noen horer på veien?
-Når du er klar, kan du sette deg der. -Takk.
Det er lettere uten den, frue.
En dag skal vi stemme, og gi fingeren til de som vil stoppe oss.
-Du er fortsatt ei enkel hore. -Ja, men ei som kan stemme.
Herregud, to uker i den møkkavogna.
Du vet hvordan en jente kan føle seg spesiell.
Silke?
Silke.
Så du er danser?
Hun ser ikke ut som en danser, og har nok ikke solgt seg heller.
-Hva heter du? -Charlotte.
Fint navn. Jeg heter Heather.
Det er Flamenco. Vi kaller henne det.
-Hva heter du egentlig? -Maria Teresa Angelica Evita Pasimos.
Flamenco.
Hva gjør du her? Det er mange som trenger pengene i Goldtown mer enn deg.
Hva vet du om sånne som meg?
Jeg vet at du er ei snobbete kjerring.
Det er Honey.
Hva driver du med? De er mine.
-Jeg spurte deg om noe. Det er mine sko. -Det ser ut som du har nok
-Du har ingen rett til å stjele dem. -Så ta dem tilbake. Kom igjen.
Vamos.
Ta dem av meg
Vær så god.
Et matchende sett.
Føler du deg sjenerøs, så tar jeg gjerne undertøyet ditt.
-Hva gjør du? -Gi tilbake det som er mitt!
Det er mitt krav.
Du stjal pengene mine.
Mine damer.
Første kveld.
Hun stjal pengene mine. Skoene og pengene mine.
-Ligger de der? -Nei, men hun må ha tatt dem.
Da må noen andre ha tatt dem.
-Så nå anklager du resten av oss? -Nei, men alle pengene i veska er borte.
Var det pengene du veivet med i går, som det var andres eiendom?
Du overnattet på Madame Frauleins.
Det øyeblikket du lukket øynene dine
mistet du alt du eide.
Vær glad for at vi skal til Goldtown, prinsesse.
Du vil ikke tro hva noen betaler for at du skal vise puppene.
-Vi burde begrave ham. -Fuglene og markene trenger også mat.
Vi fortsetter.
Løp, løp, løp!
Dette er ganske enkelt.
Vi vil bare ha mat og whisky.
Og kanskje damene her for turen.
Så drar vi videre.
-Det kommer ikke til å skje. -Da er dette endestasjonen.
Du vil nok helst se bort.
Feil fot!
Hvordan gjør vi avslutningen?
Vi får øve på den.
Kom igjen, prinsesse!
Slå deg løs, for en gangs skyld. Du lever!
-Kan jeg sette meg ned? -Ja, gjerne.
Det må være noe spesielt i Goldtown.
For at en dame som deg skal gjøre noe slikt.
Sønnen min ble stjålet av mannen som drepte ektemannen min.
Og du tror at han er der?
Vet du hvem mannen er?
Hvis du går rundt og banker dører så sprer ryktet seg fort.
Derfor må du være raskere.
Bor du i Goldtown?
Vi jobber for sjefen vår, men vi er ikke gullgravere.
-La oss si at du finner sønnen din... -Jeg finner ham.
Og hva gjør du da?
Jeg hadde tenkt til å betale ham.
Tror du at det er så lett, etter at han drepte mannen din?
Det blir nok ti ganger vanskeligere uten penger.
Jeg vet ikke.
-Jeg får vel stjele ham tilbake. -Har du en pistol? Kan du skyte?
Vi er fortsatt en uke unna. Vi får gjøre noe med det.
Takk.
Ikke takk meg før du holder gutten i armene igjen.
Og for hva det er verdt...
Du skulle ikke ha fortalt det du akkurat sa.
-Du vet ikke hvem jeg er. -Jo, du reddet livet mitt.
Du forteller det ikke en gang til noen som reddet livet ditt.
Og sørg for å skaffe deg noen venner. Du trenger dem dit vi skal.
En mann ligger nede. Du må kunne forsvare deg selv. Igjen!
Du må handle raskt. Han venter ikke mens du sikter.
Så en av dere overlever.
Igjen!
Dere tenker for mye. Igjen!
Jeg teller til ti. En, to, tre ...
Ikke tenk, bare skyt.
Lad om. Igjen!
Kom igjen!
Hunter! Kom igjen, skynd deg nå!
Det er ikke elva, det er vogna.
Matai og Klaus, fiks vogna.
Alle sammen ut!
-Hvorfor? -Fordi vi stopper her.
Få fart i rumpa.
Det må være en enklere måte å komme til Goldtown.
-Det er hjulakselen, sjef. -Vi finner ut av det.
Den er ødelagt.
Hunter, vi finner ut av det.
Hva har hun på halsen?
En tatovering.
Fra hvor?
Fengsel.
Hun var tjenestepike i seks år, men å bli snakket til hele livet
førte til at hun spyttet i maten til husbonden, og mye mer...
Låst inne i tre år.
Satt Flamenco også i fengsel?
Skipsbrudd, eller noe. Hun overlevde, men ikke familien.
En så søt jente klarer seg, hvis hun takler det som kreves.
Og du, da?
Dra!
Har du den?
Skyv den inn.
Kom igjen!
Kom igjen nå!
Ta i litt!
Sånn, ja!
Det er skulderen! Den trekker ham ned!
Løft opp skulderen! Opp med det! Få den av ham!
Få den opp! En, to, tre-løft!
Få den av ham! Skynd deg!
-Vær så snill, hjelp ham! -Løft den!
Jeg kan ikke løfte den, Bully!
Kom igjen nå!
Fjern alt det der!
En, to, tre-løft!
Vi laster vogna med det vi klarer og fortsetter.
Vi kommer ikke frem.
-Hva foreslår du at vi gjør, kjære? -Vi drar tilbake.
-Så jeg kan ikke få oss dit? -Sier du at du kan det?
Gjør som du vil. Dra tilbake. Jeg begraver deg på vei tilbake.
-Jeg må dra til Goldtown. -Ikke hvis du kommer dit død.
Jeg skal vise deg død, tøyte! Vil du se det?
Jeg skal gi deg død!
Hunter!
La henne være.
Ok, vi lar vogna stå igjen.
Så fortsetter vi, og slår leir når det skumrer.
Greia er at du ikke ser ut som ei hore.
Du lukter ikke som ei hore.
Men jeg lurer på hva du kan gjøre som ei hore.
Hola, guapo.
Jeg trodde at jeg var senoritaen din.
Vamos, mi amor.
Takk.
Honey sa at du mistet familien din. Jeg mistet min også.
Ikke snakk om familien.
De er her, gutter! Jentene er her!
Veska mi er der.
For en pen gutt. Har du tatt et bad? Da bør du kanskje ta et til.
Bertie, de er her! Jentene er her!
Mine damer, velkommen!
Ser man det. For et herlig utvalg! Bertie Russell, til tjeneste.
-Håper at det var en fin reise. -Nei, den var ræva.
Vi får håpe at oppholdet her blir det motsatte.
Ganske hyggelig, faktisk, og lønnsomt for oss alle.
Mr. McCullen har et møte i West Port,
så det har blitt min ærerike oppgave å eskortere dere til budoirene.
En engelsk rose. Du vil bli likt her.
Mine herrer, la damene gjøre seg i stand.
Så kan dere kaste dere over dem med alle pengene deres.
Vi skal rydde ut slik at det er flere rom til damene. Dette er bare begynnelsen.
Se på scenen, jenter!
-Det blir fint med noen gardiner. -En følelse av stil.
Hvor er den engelske rosen? Der er hun.
Jeg forhandler på deres vegne.
Jeg gir dere husly, beskyttelse og mat for bare 35 prosent av inntektene deres.
-Er du sjefen her? -Nei, Mr. McCullen er det.
-Da jobber vi for ham. -Som meg, så vil han ha 35 prosent.
20 prosent, ellers limer jeg fast trusene mine.
Kanskje vi kan utveksle noen tjenester og gjentjenester.
Vis oss rommene, din skitne gris.
-Det er godt å ha en venn noen ganger. -Det avhenger av vennen.
Opp trappa.
Akkurat som det store huset. Hvor mange trapper er det?
Her skal dere tilby deres kjødelige gleder.
Og her har vi en kjærlighetsgrotte til, hvor dere kan synge sirenesanger.
Og her har vi luksussuiten.
Og sist men ikke minst, den mindre luksuriøse suiten.
Veldig morsomt.
Hva med kjolene? Vi ble lovet fine kjoler.
Mr. McCullen kommer til å holde det han lovet.
Da skal jeg la dere gjøre dere enda finere.
Dere får nok av jobb i kveld. Det kan jeg love dere.
Jeg kommer ikke til å tjene noe hvis jeg ser slik ut.
De forlater en aldri, eller hva?
Hun var tre.
Mine herrer, både drinkene og damene venter på deres uhemmede verdsettelse!
Åpenbart er det noe som er mer ettertraktet enn gull.
Takk!
Unnskyld meg.
-Unnskyld meg. -Jeg bare ser på.
-Er du til salgs? -Slutt!
Jeg betaler godt. Bli hos meg!
-Drar du? -Jobben er fullført, frøken.
Jeg vil takke deg.
Pass på deg selv nå.
-Drar du også? -Dette er ikke hjemmet mitt.
-Jeg spurte aldri hva du heter. -Matai.
-Hvor ofte kommer du hit? -Når noen må over fjellet.
-Si at noen trenger det. -Er du misfornøyd?
Dette er ikke mitt hjem. Jeg har ikke tenkt til å bli her.
-Jeg trenger hjelp med å dra herfra. -Jeg kan komme tilbake.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg blir.
Har du trøbbel, frøken Charlotte?
Jeg kan komme tilbake om tre dager.
Tre dager. Takk
Gi meg en grunn til å ikke skyte.
Jeg trodde at babyen gråt fordi den var syk.
-Er det andre familier her? -Gå og kom ikke tilbake.
-Hvem tok bildet? Jeg har et likt det. -Gå, sa jeg!
Jeg går.
Jeg trodde at du var der oppe og tjente penger.
Det er mange som vil ha deg, søta. Bli med meg.
Mine herrer
Vil du ha seng, tak over hodet og en varm peis,
så kan du gjøre som de andre jentene.
Enten på scenen eller legg deg på ryggen.
Ellers ryker du ut og kan ikke komme tilbake.
Sånn er det, rosa. Showet begynner om en time.
-Så dere ansiktene deres? -De virket stupfulle.
Veldig fint.
Er det en kjole til meg?
-Gift deg med meg! -Hvem av oss?
En av dere! Alle sammen!
Mr. McCullen, vi ventet ikke å se deg i kveld.
-Hvordan var dagen din? -Bare bra takk, Bertie.
Så er hotellet ditt? Har du en kvinne?
Mr. McCullen foretrekker karamellene innpakket.
Men en dressert hest er mye lettere å ri.
-Hvor er Bully? -Han klarte seg ikke.
Fjellpasset. Vi mistet noen forsyninger.
Mange har mistet livet der. Vi kan be for ham på søndag.
Be Jameson-brødrene om å hente forsyningene i morgen.
Bertie? Damene trenger nok en drink.
-Så, hva koster det? -Nei!
-Liker du ikke pengene mine eller meg? -Jo, det gjør jeg faktisk.
-Jeg har penger. -Jeg vet. Du hørte hva damen sa.
Hva slags sted er dette? Jeg har masse penger å bruke!
Siste gang jeg hjelper deg. Neste gang må du klare deg selv.
Her, på huset.
Det kan hjelpe deg å slappe av og slippe deg løs.
Jeg tror nok ikke det.
Det er farlig der ute, prinsesse.
Mr. McCullen vil ikke at damene hans får trøbbel og skader seg.
Han har ikke noe imot at vi tar litt frisk luft, eller hva?
Jeg har et vindu på rommet mitt. Der kan du få frisk luft, Charlotte.
Charlotte...
Et sånt navn vil du bare omgi leppene dine med.
Var det din første opptreden i livet, prinsesse?
-Så hva gjør McCullen? -Mr. McCullen for deg.
Han prøver å skape seg et liv etter alt han har vært gjennom.
Mistet kone og barn og alt han hadde.
Noen går under mens andre reiser seg og ser mot fremtiden. Det har han gjort.
Han har store planer for Goldtown. Storslåtte planer.
På tide å jobbe.
Michael? Ta ned de jævla stolene.
Mine herrer, huset har åpnet.
Ett pund. For den engelske rosen som bare sitter der.
-En dans for ett pund -Rett skal være rett.
-To pund. -Noen som byr høyere?
Kom igjen, Bertie. Tre pund.
-Fire pund, Bertie. -Vi har en vinner!
Kom her, søta. Jeg er den lykkeligste jævelen her!
Spill noe kjapt, gutter!
Ikke gjør det!
-Jeg har penger. Jeg kan betale ekstra. -Det holder!
Det er bare en misforståelse.
Bertie? Gi ham pengene tilbake.
Kan du spille en sakte?
-Er du fra England? -Oxfordshire.
Er du fra nord?
Fra nord?
Det er jeg, og jeg er stolt av det.
Har du familie der?
Jeg er enebarn.
-Hva førte deg hit? -Til Goldtown?
-Nei, til New Zealand. -Ektemannen min.
Han ble drept.
Man prøver å skape seg et liv, men det er vanskelig.
Men lykken finner veien allikevel.
Jeg ber for det hver kveld, Mr. McCullen.
Kall meg Joshua, vær så snill.
Kan jeg vise deg noe?
Gift deg med meg. Jeg har funnet gull. Spør Bertie.
Jeg gir deg seks sønner. Du finner ikke en mer anstendig mann.
Har du en ring?
Kom tilbake når du har en ring.
Det er Goldtown.
Den er vakker.
Det er sånn jeg vil at hjemmet mitt skal se ut om ett år.
-Så ambisiøst. -Kanskje det.
Mennene har forlatt familiene sine, utstått mye motgang for å finne lykke.
Det minste jeg kan gjøre er å gi dem det de trenger.
De kan skape seg et liv her, bedre enn noe annet sted.
Jeg antar at det er ambisiøst.
"Utstått mye motgang."
Jeg har aldri forstått hva det betyr.
-Hva forventet du? -Jeg vet ikke.
At alt skulle være perfekt.
Den engelsk rosen har tatt Freckles!
Dere kommer til å bli så misunnelige.
Dere kommer til å bli så misunnelige!
Kom her.
Ja, drikk du.
Flink gutt.
Ligg med meg.
Ikke lat som du vet hva du gjør.
Du er den beste hora jeg har sett.
Takk.
Sånn, ja.
Jeg vet at du sa at jeg ikke skulle komme tilbake.
Dette er sønnen min. Jeg har det samme bildet som dere.
Dette er barnet mitt. Dere har et likt bilde over ovnen.
Hun sa at det var tre personer.
-Tre personer og en kvinne -Hvor er de nå?
En kvinne med et barn.
-Et barn, gjennom skogen. -Gjennom skogen.
Jeg leter etter en kvinne med et barn.
Snakker du engelsk?
Unnskyld, snakker du engelsk?
God morgen! Ja.
Du kjøpe.
Jeg leter etter en kvinne med dette barnet.
-En kvinne med... -Du kjøpe.
Nei, jeg må finne kvinnen med barnet.
Du kjøpe.
Gå opp. Kvinnen med barnet, oppe.
Takk, takk.
Han er min.
Moren er død!
Han er sønnen min.
Det holder, prinsesse.
Gi tilbake den lille nå.
Vil du gjøre det på den tøffe måten?
Hvorfor tok du barnet mitt?
Du klarte deg bra, kinamann.
Kom her.
Joshua...
Joshua, jeg...
Hunter har sønnen min.
Det er en kvinne som...
Joshua.
Den trenger mer melk.
Du aner ikke hvem jeg er, gjør du vel?
Mrs. Lockton...
Jeg hadde en drøm, akkurat som mannen din.
Jeg kom hit fordi det ble sagt at landet var like rikt som mulighetene her.
Jeg mistet alt jeg hadde.
Bare noen få, som mannen din, lyktes.
Han trodde at han gjorde sånne som meg en tjeneste.
Derfor skapte jeg mine egne muligheter.
Det krever fortsatt investering,
så jeg trenger din sjenerøsitet en stund.
-Du drepte mannen min. -Han hadde gjort det samme.
Han gjorde det nesten.
Du tok sønnen min.
Han er en fin gutt, Charlotte.
Han har allerede sin egen vilje. Det får du se.
Jeg sa...
...den trenger mer melk.
Du kan få Oxfordshire, og eiendommen og hele huset.
Jeg vet det.
Takk.
Du og sønnen din kan være trygge her.
Jeg vil bare ha sønnen min.
Det er det jeg sier.
Du skjønner nok det.
Det er det jeg sier.
Bare følg reglene.
Du kan gå nå.
Charlotte? Hva alle dager gjør du?
Hvorfor gjør du dette? Jeg forstår ikke.
-Elsker du ham ikke? -Selvfølgelig. Jeg hadde dødd for ham.
Og det gjør du kanskje.
Hvorfor får jeg ikke treffe sønnen min?
Dette er ikke bra for forretningene, søta.
Ikke i det hele tatt.
Han er en slem mann.
Det er mange som skylder livet til Mr. McCullen.
-Hvorfor får jeg ikke treffe sønnen min? -Jeg vet ingenting om gutten.
Vær snill jente nå. Pass på hva du sier og gå tilbake til jobb.
Jeg trenger hjelp av dere.
McCullen har sønnen min.
-Han drepte mannen min og har sønnen min. -Du er gal!
Jeg er ikke gal, Maria Teresa. Han har sønnen min.
-Jeg har ikke sett noen barn her. -Han er i hjørnerommet.
Men McCullen overvåker meg, så jeg kan ikke bevege meg uten at han vet det.
-Kan dere hjelpe meg å få tak i nøkkelen? -Til hva da?
Romnøkkelen. Dere er der med graverne. Hjelp meg å komme inn i ham.
-Hva skal du gjøre? -Ta sønnen min og dra.
Og la oss være her. Hvis det du sier er riktig,
og vi hjelper deg, så finner de snart ut hvem som hjalp deg.
Vi bor her nå. Vi har skapt oss nye liv her.
Vær så snill?
Fred? Nå går vi til sengs, Fred.
Jeg liker at du slipper ut håret.
Da jeg mistet familien min forbannet jeg Gud.
Da jeg tok sønnen din forbannet jeg meg selv.
Men så så jeg deg.
Du kom etter ham.
Til meg.
Du er for vakker for sminke.
Vi vil alle kjenne den andres hjerte inntil vårt eget.
Mine herrer, vi har en overraskelse. Flamenco og jeg har noe spesielt til dere.
Jeg visste at du kom til å bli trøbbel.
Herregud!
Ta på disse.
Du nekter å høre, du.
Jeg skal drepe deg!
Jævla hore!
Du kan ikke løpe fra meg!
Hold kjeft, ellers er det deres tur!
Hvor er du, jente?
Hva glaner du på?
Jeg skal nok finne deg.
Tror du at jeg ikke finner deg? Du kan ikke løpe fra meg.
Hvor skal du flykte?
Hele veien hjem til England?
Jeg kjenner lukten av deg!
Tenk på hva som skjer med han lille når du dør.
Det er den siste tanken du tenker, søta.
Har du familie?
Jeg hadde det.
De ble drept.
Jeg fisket.
De kom fra nord og drepte hele landsbyen.
-Engelskmennene? -Nei.
Maoriene.
Maorier med musketter.
Hvor skal dere dra til?
Hjem?
Jeg vet ikke.
Det er egentlig ikke din verden, Charlotte.
Hva var det du sa?
Det var det, ja... Du forventer at alt skal være perfekt.
Det er selve problemet.
Det er ikke sånn det er.
Du trenger beskyttelse i denne verden.
David visste det, og det vet jeg.
Kom igjen nå.
Sett ned sønnen min.
Kom igjen, Charlotte.
Sett ham ned.
Kom igjen. Han er lykkelig i armene mine.
Ser du ikke det?
Tror du ikke at det var skjebnebestemt at du kom til meg?
Sett ham ned.
Som du vil, Charlie.
Jeg teller til tre. Greit?
-Legg den ned, livet går videre. -Vær så snill...
Slipp våpenet.
Nei.
En... Jeg mener det.
Å, Charlotte...
Takk.
Norske tekster: Anders Svendsen